Holdet kalder os. Løjtnant Worf er klar.
Her er Riker.
Helleristningerne i grotterne er blevet identificeret.
Den koinoiske race har åbenbart boet på denne planet.
Koinonierne var en intelligent kultur, der oplevede en lang krig.
De synes at have udryddet sig selv.
Vi har udforsket den tredje tunnel og fortsætter til ceremonisalen.
- Forstået. Slut. - Udryddede sig selv, Data?
Dette bliver vist første gang, at et hold fra Forbundet...
- Teleportér dem op, hurtigt! - Få os op. Der er alvorlige skader.
Teleport, send dem direkte til infirmeriet. Skadede på vej ind.
Holdet er om bord, kaptajn.
En var død ved ankomsten.
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser, dets fortsatte mission-
- for at udforske nye verdener-
- finde nyt liv og civilisationer-
- og dristigt betræde ukendte områder.
Kaptajnens log, stjernedato 43198, 7.
Enterprise efterforsker den tragedie, der har ramt os.
Løjtnant Marla Aster, arkæolog, døde under en rutineopgave.
Uanset årsagen f år vi ikke denne dygtige officer tilbage.
Løjtnant?
Vi var færdige med den tredje tunnel.
Vi kunne ikke se nogen våben eller fælder.
Løjtnant Aster gik tre meter bag mig. Der skete en eksplosion.
Vi fik intet varsel.
Løjtnant Aster tog hele stødet.
Løjtnant Aster havde en søn. Jeremy, tolv år gammel.
- Han er om bord på Enterprise. - Og hans far?
Han er også død. Han har kun en tante og onkel på Jorden.
- Hvor er han nu? - I skole. Læreren har fået besked.
Jeg må gå med Dem. Jeg ledte holdet.
Tak, men dette er mit ansvar.
La Forge må lede et nyt hold. Jeg vil vide, hvorfor det skete.
- Troi og jeg er hos Jeremy Aster. - Forstået.
Han gjorde det samme for mig.
Kender du Jeremy godt?
- Jeg ved, hvordan det føles. - Sådan er livet i Stjerneflåden.
Det ved jeg. Vi bliver godt forberedt på alt. Men alligevel...
Hvordan vænner man sig til at fortælle dem det?
Man håber, man aldrig skal gøre det.
Denne pligt tynger Dem, kaptajn.
Gad vide...
Stands!
Jeg har altid syntes, at dette at have børn på et stjerneskib...
Det kan man sætte spørgsmålstegn ved.
Tjeneste på et stjerneskib betyder, at man accepterer visse risici.
Har Jeremy bedt om det?
Døden rammer en overalt. Han havde ikke været mere beskyttet på Jorden.
Nej, men Jorden får ikke til opgave at slå et romulansk angreb tilbage.
Hans mor døde under min kommando. Hun vidste, hvad hun gjorde.
- Vil han gøre det? - Efterhånden. Med lidt hjælp.
Det gør Wesley Crusher.
Det gør han. Det vil Jeremy også komme til.
Fortsæt.
Jeremy, jeg har dårligt nyt. Der er sket en ulykke.
Din mor er død.
- Hvordan? - Et sprænglegeme nede på planeten.
- Hun døde omgående. - Jeg forstår.
Jeremy... Jeg ved, at din mor elskede dig højt.
Det siges, at din far også er død.
Ja. Han døde for fem år siden af Rushton-infektionen.
Nu er jeg alene.
Jeremy... På Enterprise er ingen alene.
Ingen.
Undskyld. Forstyrrer jeg?
Nej. Værsgo at sidde ned.
Hvor godt kendte De løjtnant Aster?
Vi mødtes et par gange. Ikke særlig godt.
Hvor godt kendte De hende? De spurgte jo mig om det.
Men hvorfor stiller man det spørgsmål?
Jeg er flere gange blevet spurgt om, hvor godt jeg kendte løjtnanten.
De spurgte også Wesley, hvor godt han kendte Jeremy.
Hvad har bekendtskab noget at gøre med døden?
Kan De huske, hvad vi følte, da Tasha døde?
Jeg føler ikke samme savn nu, som jeg gjorde med løjtnant Yar.
- Jeg ved ikke rigtig hvorfor. - Det er menneskets natur.
- Menneskets natur? - Man føler mere, når det er en ven.
Men burde følelserne ikke være lige stærke, uanset hvem der er død?
Måske. Hvis alle tab føltes lige så stærke, som når en tæt på dør...
...var historien nok mindre blodig. - La Forge til Riker.
- De er tilbage? - Ja. Og vi har en souvenir med.
Der er fem til af dem. En af dem slog løjtnanten ihjel.
Deres detonatorer ville aldrig kunne opdages med en tricorder.
- Hvor længe har de været der? - De stammer fra de koinoiske krige.
- Fandt I alle sammen? - Ja, men...
- Det var som om vi skulle finde dem. - Hvem skulle have lagt dem frem?
Det ved jeg ikke. Men man kunne se, at de lige var blevet afsikret.
Jeg har rapporteret til kaptajnen.
Jeg er mere interesseret i, hvad De føler.
Jeg føler en stor vrede.
Jeg kan ikke hævne mig på en fjende, som har været død længe.
Hendes død var meningsløs. Det sidste offer i en glemt krig.
- Fortsæt. - Der er ikke mere at sige.
En person døde under din kommando. Det kan ske igen.
Hvis du ikke kan lære at lukke vreden ud, at tale om det...
- En leder står alene. Som kaptajnen. - Kaptajn Picard taler med mig.
Hvad mener De om min plan om at indgå ruustai med drengen?
- Frændepagten? - Jeg har ret til at gøre det.
Det er pænt af dig, men han er ikke klingon. Han føler anderledes.
Han er forældreløs. Det er jeg også. Han forstår.
Lige nu forstår han ingenting. Han holder alle følelser indeni.
Børn føler ofte, at de må ære mindet om en elsket forælder.
At tilbyde dem kærlighed for tidligt kan give dem skyldfølelse.
Det er, som om de havde svigtet forældrenes kærlighed.
- Jeg vil blot ære hans mor. - Jeg forstår, at det føles vigtigt.
Men De må være forberedt på, at han bærer sin vrede dybt inde.
Når han lukker den ud, vil den ramme i mange retninger, også i Deres.
Vær hos ham. Tal med ham. Men prøv ikke at fremskynde dette.
Vi vil vide, når han er parat.
Kaptajn Patches, et fremmed skib. Hvad skal vi gøre? Vi er ramt.
- Alle tiders. Nu skal vi filme mor. - Hvad laver du?
Jeg laver skærver af dit objektiv. Forsvind. Film derovre.
Patches...
Kaptajn Patches lander på sofaen. Nej, han styrter ned.
Jeremy Aster? Jeg er løjtnant Worf. Må jeg komme indenfor?
- Du ledte holdet. - Ja, jeg var hos løjtnant Aster...
...din mor, da hun døde.
- Du er klingon, ikke? - Ja.
Vi har lært om klingonerne i skolen.
- Hvad har de lært jer om os? - I var vores fjender før.
Lærte de jer også, at klingoner vil dø i tjenesten, ligesom din mor?
Ifølge vores tradition sørger man ikke over tabet af en krop.
- Vi fejrer sjælens frigivelse. - Jeg ved alt om døden.
Det kan godt være, at vi begge forstår den-
- men vi er nødt til at give din mors død en mening.
Måske kan vi gøre det sammen.
Kom ind.
- Hvordan går det med drengen? - Han er meget tapper.
Det er ikke godt. Han må lære at give udtryk for sin vrede-
- inden han kan tage afsked med sin mor.
Jeg har spurgt Beverly, om Wesley kan tale med Jeremy om sin fars død.
Den, der opfører sig usædvanligt, er Worf.
Han lider lige så meget som drengen.
Han vil afholde en klingonsk ceremoni med Jeremy, ruustai.
- Ja, måske kan det hjælpe dem begge. - Jeremy accepterer nok ikke Worf nu.
- Dette må håndteres forsigtigt. - Som De altid gør.
Mit ansvar ophører, når jeg har overgivet de dårlige nyheder.
Men De er nødt til at være med under hele sorgen.
Vi behandler vores smerte på mange forskellige måder-
- men jeg har opdaget, at hver enkelts kendetegn kommer frem i glæden.
Kan jeg hjælpe nogen til at føle glæde igen, er det det hele værd.
Vi har opdaget et energifelt på planeten.
Beliggenhed?
To km nord for hvor holdet blev teleporteret ned.
Jaså... Komplet scanning.
- Resultatet er usikkert. - Jeg føler en tilstedeværelse.
Jeg kan ikke mærke, hvad det er. Besætningens følelser er så stærke.
Vis analysen på skærmen.
Hej.
Troi spurgte, om du kunne tale med Jeremy Aster.
Jeg?
- Om hvad? - Din far.
- Hvad skal jeg sige til ham? - Dine oplevelser ligner jo hans.
Vi havde hinanden, Wes. Han har slet ingen.
Og det kan være lettere at tale med en, der ikke er så meget ældre.
Jeg vil tænke over det.
- Tænker du nogensinde på ham, mor? - Din far?
- Selvfølgelig gør jeg det. - Af og til glemmer jeg hans ansigt.
Det gør mig bange.
Det sker for os alle, Wes.
Af og til kan jeg ikke holde op med at se hans ansigt for mig.
I dag... er det som om-
- jeg kan se det hele lige så tydeligt, som var det i går.
Jeg kan huske, hvordan far så ud, når han gav mig et farvelknus...
Kaptajn Picards øjne, da han kom for at fortælle det...
Sammenlign med andre kendte fænomener.
Mønsteret forekommer ikke i Forbundets optegnelser.
Det kan være noget levende.
Jeg f år sære magnetiske udslag fra antistofkapslerne.
Vent lidt. Ti sekunder til, mor. Ikke kigge.
Kom, Patches. Vi er parat, mor.
Nu kommer jeg, Jeremy...
Jeg skal nok finde dig, Jeremy. Du er her et eller andet sted.
Jeremy...
Mor?
Alt virker normalt. Alligevel er der fluktuationer i indeslutningsfeltet.
Har dette noget at gøre med energifeltet på planeten?
Stærkt ladede partikler strømmer op fra et ukendt sted på planeten.
Der er en slags væsen på skibet.
- Som kommer udefra? - Ingen skulle være trængt ind.
Der er et væsen her.
Gult beredskab. Mulig indtrænger.
- De sagde, du var død. - Det var en fejl. Alt er i orden.
Men du kom jo til skade i en eksplosion.
Jeg har det fint.
Tænk ikke mere på det. Det vigtige er, at jeg aldrig forlader dig igen.
Nogen her trænger vist til et knus.
- Vi er nødt til at tage af sted nu. - Hvorhen?
Ned til planeten.
- Det er der, vi skal bo nu. - Skal vi ikke bo på Enterprise?
Nej. Vi skal bo i et hus, ligesom vi gjorde på Jorden.
Du får at se. Det lover jeg.
Har De hørt det, løjtnant Worf? Det var en fejl. Hun er i live.
- Kom her, Jeremy. - Jeg er kommet for at hente drengen.
Kalder kaptajn Picard.
Løjtnant Aster er i sit kvarter.
Løjtnant Aster er her. I sit kvarter sammen med drengen.
Provokér hende ikke på nogen måde, før jeg er kommet.
Bed vagterne gå den vej, men bed dem holde afstand.
Der er intet at bekymre sig om. Jeg vil tage mig af Jeremy.
- Det er tid til at tage af sted. - Hvor fører De drengen hen?
- Ned til planeten. - Kom, Jeremy.
Worf til Picard. De forlader deres kvarter.
- Vi er på vej mod teleport tre. - Vi er på vej.
Jeremy og jeg skal ned til planeten.
- Hvem er De? - Jeg er Marla Aster.
- Det er min mor. Hun er i live. - Hvad vil De?
- Tage min søn med ned til planeten. - Umuligt. Drengen er mit ansvar.
Jeg skal nok tage mig af ham. Han behøver mig. Hvad er problemet?
At jeg ikke ved, hvem eller hvad De er.
- Kan De ikke se, hvem det er? - Det der er ikke din mor, Jeremy.
- Hvad mener De? - De forvirrer drengen.
Nej! Lad være!
Mor? Slip mig. Hun var jo lige her.
- Hvad har I gjort ved hende? - Det der var ikke din mor, Jeremy.
Du så jo selv, at hun var her.
- Din mor er død. - Men hun var jo så virkelig.
Hvorfor skulle din rigtige mor ville bo på en planet fuld af klipper?
Det er mit hus... mit hus på Jorden.
- Ligesom det så ud. Husker du det? - Hvordan gjorde du det her?
- Betyder det noget? - Ja, det gør det.
Jeg prøver at forstå Deres modstand.
De talte om en klippefyldt planet. Jeg ville vise, hvad der venter der.
Hvorfor har De skabt sådan en illusion?
Det er hans hjem. Det gør dig glad, ikke?
- Det er ikke virkeligt. - Er det ikke?
Er det ikke den rigtige Patches?
Han genkender mig. Det er ham.
- Det hele er virkeligt. - Nej, det er det ikke.
Kunne din rigtige mor trylle alt dette frem?
Du må ikke blive her. Kom med mig.
Det kan jeg ikke.
- Er drengen i fare? - Nej. Hun vil vist hjælpe ham.
Ved at lindre hans smerte. Hun forstår slet ikke vor modstand.
Ville det være klogt at fjerne Jeremy fra kahytten?
Han vil ikke gå. Det ville være uklogt at tvinge ham.
Hun giver ham alt. Vi kan kun give ham en død mor.
Hvad ville De vælge? Kunne man kalde forældre eller ægtefælle tilbage...
...ville vi så bare sige nej? - Bliv hos dem i Jeremys kvarter.
Vi vil prøve at afslutte det herfra.
Ved De, om energikilden på planeten driver dette væsen?
- Den går lige ind i vores antistof. - Det er os selv, der driver den.
- Hendes evner har altså grænser. - Hun behøver teleporten.
- Hvordan kapper vi dukkens tråde? - Hvis vi øger skjoldenes harmonik-
- kan vi nok bryde strålen. - Gør det.
Deanna, vent.
Det er på tide at afslutte dette.
Det er ikke virkeligt, og det er slut nu.
- Jeg forlader dig aldrig igen. - Jeg vil ikke prøve at narre dig.
Vi bliver lykkelige sammen, så snart...
Nej...
- Antistofkapslerne slår ikke ud. - Skjoldet har brudt strålen.
Kaptajn, energifeltet...
Få os væk herfra, Crusher.
Indtrænger i teleport tre...
- Vagter til teleport tre. - La Forge og Worf, kom med mig.
Kom, Jeremy. De skal ikke skille os igen. Vi skal hjem.
Hun er tilbage. Hun prøver at f å Jeremy væk fra skibet igen.
Her er La Forge. Slå energien fra til alle teleporte.
Worf, gå til teleport tre.
- Forsegl dæk otte, gang A og B. - Aktiverer kraftfelt. Teleport fra.
Energifeltet har forladt teleport tre.
Indtrængeren vil måske prøve at genoprette teleportenergien.
Sluk for kraftfelt otte B.
Hej, Jeremy.
- Hvordan går det? Er du bange? - Nej.
- Jo, måske lidt. - Ja, alt det her er skræmmende.
Men ingen får lov at gøre dig noget.
- Før drengen til mit kvarter. - Nej.
Det gennemsøger alting, lærer hvad det vil vide.
Bare det ikke sprænger os i luften, mens det lærer, hvordan man gør.
- Energien er tilbage i teleport tre. - Slår den fra manuelt.
- Teleporten er slået fra igen. - Slå den fra så længe som muligt.
Snart kan vi selv drive teleportene.
Vi? Hvem taler De for?
Ulykken på planeten blev forårsaget af rester fra en tragisk epoke.
To arter levede engang på planeten. En bestod af energi, en af stof.
De væsener, I kalder koinonier, udryddede sig selv i en krig.
De overlevende livsformer på denne planet tolererer ikke mere lidelse-
- forårsaget af denne skammelige fortid.
De har gjort dette muligt. De har gjort mig mulig.
Jeg forstår Deres motiver.
Men hans mor er død. Han må lære at leve med det.
- Jeg bliver ligesom hans mor. - Men De er ikke hans mor.
- Kalder løjtnant Worf. - Ja, kaptajn?
Vil De føre fændrik Crusher til Asters kvarter?
De har en mærkelig filosofi. Hvad ædelt er der ved sorg?
Jeg kan give ham en tilværelse uden hverken smerte eller angst.
Det ligger i vores natur at føle smerte... og glæde.
Det hører til alt det, der gør os til dem, vi er.
Nu er han et ensomt barn i Deres verden.
Hvordan ved De, at han ikke bliver lykkeligere med mig?
Et kort stykke tid er han det nok. Det ville hvem som helst være.
- Hvordan skal Jeremy få venner? - Han får alle de venner, han behøver.
Sørger De for hans uddannelse og helbred? For en karriere og en kone?
Det er ikke så lidt, De påtager Dem.
Det er vores pligt at gøre ham lykkelig.
Tror De virkelig, han bliver lykkelig i... denne illusion, De vil skabe?
Hvilken grund får han til at leve? De tilbyder ham et minde.
Noget at værne om, men ikke at leve i.
Det hører til vores livscyklus at acceptere, at vore kære dør.
Jeremy må møde sin sorg. Han må ikke gemme sig for den.
Vi er dødelige, forstår De. Vor tid i universet er begrænset.
Det er noget, alle mennesker må lære.
- Fændrik Crusher melder sig. - Kom ind, Wesley. Bliv, løjtnant.
Jeremy, Wesleys far døde under en opgave for Stjerneflåden.
Dengang var han yngre, end du er.
Din mor sagde, du syntes, det var svært at tale med Jeremy. Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil ikke tænke på det mere. Dette har mindet mig om den dag.
Dagen, hvor jeg fortalte, at din far var død. Du tog det vældig pænt.
Mine forældre havde fortalt mig, at det kunne ske.
- Så du var forberedt? - Nej, jeg var slet ikke forberedt.
Kan man være forberedt på at høre, at en forælder ikke kommer hjem?
Jeg prøvede at være, som man forventede af mig: Tapper og moden.
Mener du, at du ikke ville have, at nogen skulle se, hvad du følte?
- Hvad følte du så egentlig? - Som om nogen havde sparket mig.
Nogen?
Sig det bare. Det har du gerne villet længe.
Jeg var vred. På Dem.
Hvorfor var du vred på mig, Wesley?
Var du vred, fordi jeg var den, der fortalte, at din far var død?
- Hvorfor var du så vred? - Fordi De ledte opgaven.
De kom hjem, men ikke min far.
- Hvor længe var du vred? - Længe.
Men ikke mere, ikke det mindste.
Du må være meget vred på løjtnant Worf, Jeremy.
Han ledte din mors opgave. Ligesom kaptajnen, da Wesleys far døde.
Ikke sandt? Worf kom tilbage, men ikke din mor.
Hvorfor var det ikke dig, der døde? Hvorfor skulle hun dø?
Det kan han ikke svare på. Det kan ingen her.
- Worfs forældre er også døde. - De døde i kamp, da jeg var seks år.
Da jeg var alene, fik jeg hjælp af mennesker.
Lad mig hjælpe dig. Den Marla Aster, jeg kendte, er ikke i dette lokale.
Hun er heller ikke på planeten.
Nu lever hun kun herinde... og herinde.
Indgå ruustai med mig, frændepagten.
Du bliver en del af min familie for al fremtid. Vi bliver brødre.
Hvad betyder det?
Det ærer vore mødre. Vi er frænder, og vore familier er gjort stærkere.